AMNEZIE CU SURPRIZE
Nu pot, repet, nu pot
să mai stau în recipientul ăsta pe mare fără să fac nimic.
Așa că, atât timp cât îți repari motoarele tale prostești, o să fac niște schimbări.
- Am chemat un tâmplar. - Cum vrei, scumpi. Eu trag cu arma.
Bună!
Domnule Stayton? E cineva acasă?
- Bună! - Spune ce vrei!
- Ai un Wetherby drăguț. - Este o armă foarte scumpă.
- Am o grămadă. - Ați chemat un tâmplar?
Ăsta este departamentul soției.
Puteți să-mi spuneți unde aș putea s-o găsesc pe... soție?
Tu ești tâmplarul?
Da. Dean Proffitt.
Ai întârziat.
- Recomandări? - Păi, nu, nu prea.
Vedeți, abia m-am mutat în zonă...
Fac munca asta de rahat de ani de zile.
Asta e... Asta-i grozav.
- Încearcă să nu atingi nimic. - O să încerc.
Andrew ai grijă de el.
Poate vreți să-mi luați amprentele înainte să mă apuc.
Glumeam.
Nu sta așa aproape de mine!
Bine! Care-i problema dumneavoastră?
Dulapul meu.
Aici.
Poți să vezi cât de inadecvat este totul.
Îmi trebuie rafturi noi pentru pantofi.
Scuzați-mă. Mi s-a spus că este o urgență.
Este.
Și îmi trebuie sertare pentru lenjerie.
Nu pot să folosesc cutiile astea tot timpul.
Alo?
Scuze. Înțeleg. Vreți să vă remodelez dulapul.
Nu asta îți spuneam până acum în mod explicit?
Engleza este limba secundară?
Ce e cu mirosul ăsta?
Nu simt nici un miros.
Doamnă.
În sfârșit! Aproape că a trebuit să aștept.
Am niște idei pentru rafturi de pantofi poate chiar aici?
Ce e chestia asta gelatinoasă?!
Andrew, când îți spun să împachetezi provizii,
trebuie să specific că trebuie să aduci caviar de calitate nu momeala asta de pește
de 1,99 dolari!
- Da, doamnă. - Caviarul trebuie să fie rotund și dur
și să aibă mărimea adecvată.
Și trebuie să se spargă în gură la un moment anume.
Da, doamnă.
- Tâmplarule! - Da?
Ai exact 48 de ore. Îți sugerez să te apuci.
- Aruncă asta. - Da, doamnă.
Urmărește-l.
Mais oui! Bien sur!
Oui?
Ecoutez, Jean-Jacques. Je vous telephone...
Doamne. E o figură!
Știu că o să mă coste, dar este cel mai drăguț tablou.
Trebuie să îl am. O să licitezi tu pentru mine?
Dar bineînțeles.
- Licitează 1.700.000. - La naiba!
Grant, sunt la telefon!
Nu te aud, trandafirașul meu! Trag cu pușca!
- Trage! - Trage!
Foc!
Alo.
Furculițele au fost inventate pentru că omul să aibă cel puțin pretenția
- că s-a separat de maimuțe. - De aia există și deget opozabil.
- Ce ai spus? - Nimic. E doar... stomacul meu.
Încearcă să-ți controlezi sunetele corpului, ca să-mi pot auzi gândurile!
Și din nou bună dimineața Oregon.
Wilbur Budd la microfon cu știri locale.
Compania Fraga pentru îngrășăminte angajează oameni pentru a încărca mizeria.
Doamnele sunt și ele binevenite. Nu există șovinism în afacerile cu îngrășăminte.
Insectele astea tot aterizează pe oja mea udă de unghii.
Presupun că trebuie să mă plimb cu cadavrele lor lipite de degete.
- Joanna, te rog! - E ușor pentru tine să vorbești!
Nu trebuie să stai aici în briză cu permanentul înghețând în uitare.
Arăt ca un om al tufișurilor.
De ce nu intri înăuntru să nu mai stai în aerul de mare?
Pentru că acel om al munților încă mai lucrează la dulapul meu.
Transpiră peste tot.
Mă îndoiesc că a învățat unde să-și facă nevoile.
Cred că se învață unii pe alții...
- Ce e? - Trage cu urechea.
- Cine? - Tâmplarul.
Ne-a ascultat fiecare cuvânt în ultimele două zile.
E proiectul tău, Joanna. Descurcă-te.
- Haideți, oameni buni. - Motoarele sunt în regulă, domnule.
Bine, să mergem.
Am terminat, doamnă. Să pun bijuteriile înapoi pe dumneavoastră?
Nu.
Sunt încă indispusă.
Mai taci din gură încă 10 minute, ia banii și cară-te odată de aici.
Deci... Te amuzăm?
- Ce... este asta? - Sunt gata. Am terminat.
- Ce credeți? - Ce este asta?
Sunt rafturi de pantofi... cu o șmecherie. Sunteți gata?
Întoarceți mânerul ăsta aici, astea se duc în spate, astea se despart.
Și obțineți spațiu dublu...
Nu mă mai plictisi cu absurdități din astea. Din ce este făcut?
Se numește lemn. E de stejar.
Stejar. Un dulap de stejar?
Oare de ce mă mai mir.
Nu știu. De ce vă mirați?
Cineva ca tine ar trebui să știe că dulapurile se fac din arțar.
Dacă nu, se fac molii.
Doamnă, nu există probleme majore cu moliile pe coasta Pacificului.
Dar dacă vreți neapărat de arțar, foarte bine. O iau de la capăt.
Dar trebuie să vă spun, că o să se dubleze onorariul.
Cum adică?
L-am făcut deja pe asta din stejar, așa că...
- Nu plătesc pentru greșelile tale! - Iar eu nu o să înghit afacerea asta.
De ce nu? Ai înghițit aproape tot de pe aici.
Și o să o înghiți, pentru că eu am vrut arțar!
Poate oți fi vrut arțar, dar nu mi-ați zis nimic.
Toată lumea civilizată știe că dulapurile se fac din arțar!
În Elk Snout, nu prea știm despre dulapurile astea!
Și nici despre băi! La naiba, femeie! Ai noroc că știu unde să-mi fac nevoile!
- Este inevitabil acum, ești concediat! - Este incredibil!
Foarte bine! Plătește-mi doar ce-mi datorezi.
- Treaba nu a fost făcută pe placul meu! - Am noutăți pentru tine, doamnă!
Nu există o treabă făcută vreodată pe placul tău!
Ajunge! Ieși afară!
Nicio problemă! Dă-mi cei 600 de dolari pe care mi-i datorezi și am plecat!
Căpitane Karl! Pornește motorul!
Știi care este problema ta?
Ești în așa hal de plictisită,
încât inventezi tot felul de mizerii, ca să ai de ce să te plângi.
Nu ai absolut nimic de făcut decât să-ți aranjezi părul.
Da! Dulapul este foarte bun!
Aveai doar nevoie de ceva să-ți ocupe zilele goale, inutile,
cu manichiură, pedichiură, pline de bogăție și stat la bronzat!
- Nu mă atinge! - Ce?
Hei, cucoană.
Oi fi eu un dur, dar nu sunt chiar așa de dur. Și nu plec nicăieri...
Hei!
- Fir-ai tu să fii! - Om la apă!
O să ți-o plătesc pentru asta...
Nu trusa cu scule! Îmi datorezi 600 de dolari!
- Mergi înainte! - Cum doriți.
Dacă pun mâna pe tine, cucoană, ești terminată! Ai înțeles?
Nu, nu arunca aia!
Nu sunt plictisită! Sunt chiar fericită!
Toată lumea vrea să fie în locul meu!
Întoarce-te aici!
Mi-am pierdut sculele.
Îți împrumut eu niște scule. O să-ți găsim ceva de lucru cu juma de normă.
Îmi trebuie o slujbă sigură. Ce e cu treaba aia de noapte?
Mă ocup de asta.
Ascultă, cât de curând, o să facem afacerea aia cu terenul de minigolf.
Dacă mai rezist atât.
Cum ți-a spus?
Joanna, de ce ești așa supărată?
De când îți pasă ție ce crede un tâmplar din Elk Snout despre tine?
Sunt sigură că e sindromul pre-menstrual.
În cazul ăsta trebuie să stai în pat cel puțin două zile.
Inga, nu îi vârî mâncarea lui Shiitake pe gât.
I-o pui pe limbă ușor. Nu există câini în Suedia?
Grant vorbea iar despre a avea un copil.
Ce să fac?
Dragă, dacă ai un copil,
nu o să mai fii tu copilul.
Adevărat.
Bine, trebuie să plec. Pa-pa, mami.
Pa-pa, scumpo.
Nu sunt o nemernică.
Andrew! Îmi aduci odată lămâia aia
sau trebuie să-mi storc pălăria?
Hei, băieți, sunt acasă!
Stați așa, lupilor! Nu!
Căței răi! Plecați!
Buster! Jackson! Treceți înapoi!
- Sunteți domnul Proffitt? - Da!
Arătați ca în dimineața de după Halloween. Probabil ați avut o zi ca și a mea.
- Ce s-a întâmplat? - Luni este prima lor zi de școală
și am venit să vă urez bine ați venit. Și ce primesc în schimb?
Primesc hârtie igienică de la copii dumneavoastră!
Se prostesc și ei!
Se prostesc? Tocmai se pregăteau să dea cu benzină pe hârtia igienică
- și să-i dea foc... - Stați, stați! Stop.
- Greg și Charlie. Gemeni, nu-i așa? - Da.
Sunt în perioada asta cu piromania. Ei nu știu, dar le-am luat-o înainte.
Am două extinctoare bune de folosit.
- Nu v-am reținut numele. - Adele Burbridge.
- Mă bucur de cunoștință. - Directoarea școlii din Elk Cove.
Copii ăștia sunt monștrii!
N-o să mai credeți așa dacă o să-i cunoașteți!
- Unde este doamna Proffitt în timpul ăsta? - A murit acum trei ani.
Domnule Proffitt, copii dumneavoastră sunt total lipsiți de supraveghere părintească.
Nu trebuie să-mi ziceți mie, copii ăștia sunt norocoși.
Bine. Puteți să glumiți cât vreți, dar eu vorbesc foarte serios de asta.
Dacă nu faceți ceva, o să anunț autoritățile de rigoare.
Am avut baby-sittere cu grămada, dar...
Stau... cam prost cu banii acum.
Sunt nou în oraș, dar cum am ocazia o să angajez o menajeră, bine?
O să cred când o să văd. Bună ziua, domnule Proffitt!
Sunt un tată bun!
Ca să vezi?
Joanna, te doresc în noaptea asta.
Cum poți să fi la ciclu în fiecare săptămână?!
Puteți să fugiți bogați și faimoși în porturi exotice...
Trebuie să te uiți la asta așa insistent?
Da, trebuie. Are un grad de tandrețe și refugiu care îmi liniștește nervii.
Nu pot să-mi imaginez, de ce anume trebuie tu să te refugiezi.
Grant! Mi-am lăsat verigheta pe punte.
- Păi și ce să fac eu? - Du-te să o iei.
- E trecut de miezul nopții! - Nu-mi pasă cât e ceasul. O vreau acum!
Vreau să văd cine este în top 10 al iahturilor.
- O iau eu! - Bine.
O prezentare a celor mai bune 10 iahturi de lux din lume.
Acesta este prima ligă a celor șapte mari.
Acea achiziție care îi separă pe cei aproape milionari de multimilionari.
Alegerea noastră pentru locul 10 este Loca Rohan,
un vas de 50 de metri, al unui saudit, aflat în portul Tahiti.
Numărul nouă, de 70...
Andrew!
Grant!
Părul meu!
Ajutor!
Grant! Ajutor!
Oprește! Idioților!
Încă o dimineață bună în Oregon! Aici este Wilbur Budd la KRAB,
postul de familie, condus de mine și familia mea.
Ne pare rău să întrerupem filmul, dar avem niște știri deosebite din Tillamook County.
Am primit o știre de la un martor ocular, la departamentul de știri KRAB.
Se pare că o femeie misterioasă a fost găsită
de un vas ce căra gunoi din Elk Cove la puțin timp după miezul nopții.
Au pescuit-o din apă și este conștientă,
dar problema este că se pare că suferă de amnezie.
Nu își amintește cine este.
Soția mea Rose, este cu căpitanul la vasul cu gunoi
care a găsit-o pe misterioasă doamnă.
- Rose? - Domnule Tunatti.
Puteți că ne spuneți în ce stare era femeia când ați adus-o la bord?
Da. Am văzut-o plutind în apă așa. Exact așa.
Nu am știut... Am adus-o... la bord.
- La bord. - Da. Era ca o... foca!
Scuzați-mă, nu puteți spune așa ceva la televizor!
Nu, nu, nu, nu!
Focă! Focă! "Foca" înseamnă focă în portugheză!
- Înțeleg! - Focă, focă! Așa că am adus-o...
- Înveți ceva nou în fiecare zi! - Nu avea haine. Doar o chestie micuță.
- Ați înțeles. Mulțumesc, Tunatti. - Mulțumesc.
Cu gunoiul mă ocup pentru bani. Pentru dragoste, cânt.
- În țara mea, cânt. - Foarte interesant.
- Avem un gunoier renascentist. - Noi spunem povești în cântece.
Mulțumesc, Rose.
Arnie, puteți să puneți caseta acum, vă rog?
Iar acum, iată un interviu înregistrat mai devreme la spital.
Doamnă, doamnă... știți cum vă cheamă?
Normal că știu cum mă cheamă!
Este...
Este absurd!
Sunt sigură că știu...
Ia chestia aia din fața mea!
Ce perucă oribilă!
Vrei să spui că nu am asigurare medicală?
- Poate să ne vadă? - Doar dacă este Superwoman.
Ce zici de asta? Folosește-ți creierul un pic de tot dacă este posibil!
Se pare că suferiți de o amnezie temporară,
ori de la lovitura la cap pe care ați suferit-o ori din cauza apei reci.
- Cât de temporară este? - Nu știm.
Altfel, se pare că sunteți într-o formă fizică excelentă.
Ascultați-mă, domnilor doctori.
Din acest moment, am o viață care se rezumă la un vas murdar ce transportă gunoaie
și la un mic dejun constând în ouă cât se poate de proaste!
Însă refuz... refuz...
să fiu închisă în acestă cameră semi-privată!
Tu sforăi!
Nu s-au făcut nici un fel de eforturi de către nimeni pentru a localiza...
Este ea?
Vă cer să luați măsuri! Mă auziți?
Nu! N-am mai văzut-o în viața mea.
Doamna Stayton a decis să mă părăsească. Hai, să sărbătorim!
Acum, doamnă... X, avem o cameră privată confortabilă pentru dumneavoastră,
unde veți fi în siguranță, noi toți vom fi mai în siguranță,
și dumneavoastră vă veți simți mult mai confortabil.
Mă bucur că în sfârșit v-ați venit în fire!
Eram decisă să vă dau în judecată.
Nu știu cine sunt, dar sunt sigură că am un avocat.
- Hei, ai terminat? - Da! Cred că am reparat-o.
- Prânzul este pe tejghea. - Mulțumesc.
Bună, eu sunt Wilbur Budd. Avem știri noi
în legătură cu povestea femeii amnezice din Elk Grove.
Vrei să îi dai drumul, Barry, te rog?
Am văzut niște chipsuri după colț. Pot să...?
Bine, doar o pungă!
Am spus Elk Grove înainte. Știți că am vrut să zic Elk Cove. Ceva nou, iubito?
Femeia misterioasă mai suferă încă de amnezie completă dar temporară.
Dacă știți identitatea acestei femei vă rugăm să contactați spitalul Elk Cove.
Am pus o recompensă chiar eu. Ne înnebunește.
- Mulțumesc. Înapoi la Wilbur... - Hei, Dean!
- Nu e cea mai drăguță persoană din lume... - Fii atent la asta!
A făcut unele remarci în legătură cu părul lui Rose,
pe care nici nu le-am luat în seamă.
În orice caz, acesta este ea și așa arată.
- Ea este. - Cine?
Nemernica!
Mai devreme, un bărbat a venit pentru o identificare, dar...
Nu-mi vine să cred. Încearcă să scape de ea.
Normal! Este șansa lui să fie liber.
Ar trebui să mergem să vedem dacă putem să ne recuperăm banii.
- Păi, a plecat! - Nu de la el, de la ea!
Nu știe nici cine este. Chiar crezi că o să mă recunoască pe mine?
- Billy, există un Dumnezeu și mă iubește. - Sper că nu o să te razi în cap?
Nu.
- Dean... - Trebuie să vorbesc cu copii.
Vreau să îi duci la cumpărături la Armata Salvării.
Este ilegal! Dean, ai înnebunit!
Chiar mă întrebam dacă o femeie ca asta a avut un bărbat.
Da! Are!
Aici sunt niște efecte personale pe care...
Da.
Drăguți chiloței. Sunt niște inițiale aici, nu știe ce înseamnă. JS.
Nici nu avea cum pentru că, vedeți, i-am cumpărat pentru ea de la second hand.
- Eu i-am cumpărat soției jartiere tot așa. - Pun pariu că da.
- Hei, ce mai ai acolo? - Am niște poze.
Vroiam să le facem publice, dar dacă ai venit aici...
Da! Ea este.
Da. Asta este prăjiturica mea.
- E o frumusețe! - Este, nu-i așa?
Chiar că da!
Doctore. Avem un câștigător.
Annie!
Oprește-te!
Nu îl recunosc pe bărbatul ăsta.
Soția dumneavoastră a avut o pierdere totală a memoriei.
Nu pot să cred că nu își cunoaște propriul soț!
Omul ăsta, nu e soțul meu!
Omul ăsta, veriga lipsă, nu este soțul meu.
Annie, te rog!
- Annie. Annie. - Bine.
Nu e bine de loc. Asta nu e numele meu!
Asta e curată nebunie! Iubito, stai jos.
Totul o să fie bine. Așa... eu sunt soțul tău.
Numele meu este Dean Proffitt.
Suntem căsătoriți de 13 ani.
Stai!
Recunosc că am uitat numeroase lucruri.
Dar sincer, din adâncul sufletului meu, nu îmi amintesc de tine!
Nu crezi că ar trebui să existe măcar o scânteie de recunoaștere?
- Nu știm. - Poate o să fie o scânteie la asta!
Nu-mi vine să cred! Ar putea fi un străin de pe stradă!
Totuși pare că te place și e un băiat drăguț.
- Arată bine. - E curat.
- Care este numele meu întreg? - Haide!
- Care este? - Doamna Annie Proffitt!
- Care este numele meu de fată? - Annie... Goolihy.
Annie Goolihy?
Unde Doamne iartă-mă am crescut? Într-o haită de câini?
Nu, nu, nu acolo! În Goober, Idaho.
Dar acum e o groapă cu deșeuri nucleare acolo...
- Unde ne-am întâlnit? - La "Lumea Gogoșilor lui Hank".
În Seattle? Mergeai acolo în fiecare seară, când erai în marină!
- Îți amintești... - Am fost în armată?
Am încă vederile tale din Okinawa...
Stai. În marină?
Hai, iubito!
Trebuie să știi! Ai fost în marină!
Nu, nu știu! Nu știu nimic din toate astea și nu te știu pe tine!
Vreau o dovadă!
Nu te mai holba la mine!
Mănâncă-ți piesele de șah!
Uite, dacă era după noi, am fi fericiți să ți-o dăm, însă are dreptate.
Îmi trebuie o dovadă.
Ascultă... știu ce vrei să zici. Înțeleg. Păi...
Nu-mi place să vorbesc despre asta în public, și nu am spus asta la nimeni...
Are un mic semn din naștere în formă de căpșună...
E cam așa în sus... pe bucă stânga
și este ceva unicat.
Vino la tăticu'!
Domnule! Ce căutăm în ocean?
E o chestie care îți place ție. Știi tu, să te scufunzi după scoici noaptea.
Uneori te îndepărtezi destul de mult de țărm și cu curenții ăștia...
Scoici? Noaptea în oceanul înghețat? Nu prea seamănă cu mine.
Tocmai... am înghițit un gândac!
Ține gura închisă! Zboară o grămadă de chestii pe aici.
Bine ai venit acasă, iubito!
Îmi vine să leșin.
Haide, Buster! Haide, Jackson!
Nu. E o greșeală.
Haide, vino. Locuim aici doar de câteva săptămâni.
O grămadă de lucruri sunt încă în cutii, așa că parcă nici eu nu mai recunosc locul ăsta.
Ne-am mutat aici... intenționat?
Ultima casă a noastră era o dărăpănătură.
Haide.
Casa noastră cea nouă!
Bine!
Lasă-mă... Hai să te conduc pe aici. Poate îți amintești ceva.
- Tocmai am luat-o la vale? - Ia uită-te. Deja începi să-ți amintești.
Totul înclină aici înspre dormitor.
Sufrageria și toaletă... Numai una.
Și aici suntem în bătrâna cameră magică.
Am folosit mult salteaua aia?
Mai târziu.
Bine! Aici luăm micul dejun în fiecare dimineață.
Hai să mergem sus...
Uite-i că vin!
- Charlie a încercat să-mi omoare țestoasă! - Nu-i adevărat. I-a scăpat din mână!
- Ba da! - Hei, hei, băieți!
Hei, uite cine-i acasă!
- Bună, mamă. - Bună, mamă.
Mamă! Ne-a fost dor de tine.
Ne bucurăm așa mult că te-ai întors.
Nu sunt... Nu sunt ai mei.
Iubito! Eram sigur că o să-ți amintești de ei!
Păi, mi-aș fi amintit că am trei...
Patru, iubito! Nu-l uita pe micul Joe.
Ei, cam asta-i tot...
Hei, stă acolo de o oră. Ce i-au luat băieții?
- Rochii. - Erau măsură bună?
Nu ne-ai spus. Ai zis doar să luăm niște rochii.
Bine, pe canapea. Hai, băieți, nu stricați tot.
Hei, o revistă porcoasă!
Păpușică!
Acest veșmânt nu poate face parte din garderoba mea.
Să lăsăm la o parte faptul că e o zdreanță,
dar se pare că este cu 12 numere mai mare.
- E, nu-i așa de rea. - Nu-i așa de rea?
Haide, iubito. Trebuie să recunoști, că ai slăbit foarte mult.
Erai cât un balon!
- Și eram și mai scundă? - Da!
Da, și aveai și probleme cu spatele. Mergeai cam cocoșată, mai știi?
Am fost scundă și grasă?
Uite, sunt sigur că ai un milion de întrebări.
Ai trecut printr-un adevărat iad. Așa că, hai să le luăm pe rând.
Mai întâi, hai să îți prezint băieții.
În mijloc sunt gemenii - Greg și Charlie. Lui îi place să inventeze chestii.
- Gemeni? - Da. Evident, nu sunt identici.
- Dacă nu ai arăta ca un rahat! - Cine te-a întrebat găozarule?!
Se bat de când se știu și încă le place!
Băieți, băieți!
Charlie și cu mine ne înțelegem bine, mamă.
Fratele meu și cu mine suntem cei mai buni prieteni.
El este actorul familiei.
Și el este băiatul nostru mare! 4 de kilograme și jumate la naștere.
Hai, iubito, încearcă. Cum îl cheamă?
Roy?
Nu. Travis. Scumpul Trav?
- Astea da țâțe! - E rândul meu!
Hei, tu ce ești...?
Speram să îți aduci aminte de tipul ăsta. Este cel mai nou, iubito.
Bună, mamă! Mă cheamă Joe.
- Un copil pițigăiat? - Se crede Pee Wee Herman.
Îmi place Pee Wee Herman.
- Dă-i un pupic lu mami. - Nu! Nu! Nu!
Au probleme cu glandele?
Hei, hei, băieți, mai ușor! Haide!
Nu suntem noi, tată, este Roy!
Sunt copii grozavi, nu-i așa?
Sunt așa mulți.
Întotdeauna ți-ai dorit vreo șase, așa că...
o să mai încercăm.
Tată! Mă pun să beau sânge!
- Întoarce-te aici! - Nu, nu, nu!
Nu seamănă de loc cu mine!
Seamănă cu maică-ta. Să sperăm ce nu o să ajungă și alcoolici.
- Mama mea e o alcoolică? - A fost, iubito.
- Ciroză. - A murit...?
- Dar tatăl meu? - El e în viață, sănătos.
- Și e închis pentru, cât, doi ani? - Doamne! Nu mai vreau să aud nimic!
- Uite... - Vreau doar să îmi amintesc singură.
Doctorul spune ce cel mai bine pentru tine
ar fi să te întorci la viață normală de zi cu zi.
Ar trebui să-ți revină memoria înapoi așa. Trebuie să faci ce faci în mod normal.
Și ce anume fac eu în mod normal?
Prepar și mă ocup cu hrana crudă?
Eu vânez. Tu gătești.
- Ai împușcat un pui? - Haide, iubito!
Lasă glumele! Noi murim de foame.
Da!
E ciudat, dar...
Am senzația că nu am mai făcut asta niciodată în viața mea.
Tată, tu și unchiul Billy chiar o să deschideți un teren de minigolf?
Nu. Noi doar o să îl construim când cineva o să dea bani pentru asta.
- Ce este minigolf? - Este pentru pitici, ca tine.
- Doar am întrebat. - Tu să taci din gură!
O să îmbolnăvești din nou țestoasa aia.
Trebuie să respiri peste ea.
Uită-te la mine, tată!
Nu se întâmplă nimic.
Dovlecel, trebuie să aprinzi aragazul.
30 de secunde.
29... 28... 27...
Foc, foc!
Hei, vino aici. Stai jos.
- Dă-mi să văd mâna. - Miroase a păr ars!
O să iau unguentul de arsuri. O să fi bine.
Bine, să vedem...
Asta-i comportament, băieți!
Ești bine?
Măcar acum știm că funcționează.
- Destul de bună mâncarea! - Piureul de cartofi trebuie să fie crocant?
Unde te duci?
Afară! Ies în fiecare seară după cină.
Mă întâlnesc cu băieții la bowling pentru câteva beri.
- Na mă lăsa singură cu ei! - Haide, iubito. Nu e cinstit.
Ști că asta este viața noastră. Nu te-a deranjat niciodată înainte.
Așa stau lucrurile. Obișnuiește-te.
Când te întorci acasă?
Când o să am chef. Depinde cât de tare mă îmbăt.
Cum merg lucrurile cu debutanta noastră?
Gătește oribil! Dar nu contează, cât timp nu trebuie să o fac eu.
- Cat timp ai de gând să o ții? - Să vedem. 25 de dolari pe zi, nu?
Se pare că nevestica o să lucreze ce-mi datorează în... o lună și un pic.
Prima ta noapte cu ea, nu?
Haide!
Nu o să te mint are un corp grozav.
Și e o fată destul de drăguță... Dar e prea scumpă pentru mine!
Și prăjitura de ciocolată e scumpă, dar mi-ar place să mănânc una din când în când.
Nu e stilul meu. Normal, nici să mănânc tot tortul nu e.
Dar o să mă distrez cu ea în noaptea asta!
- Ce vrei să faci? - Ce bei?
Cea mai ieftină chestie care o au.
Perfect.
Stai!
M-ai rupt în două în prima noapte când ne-am cunoscut!
- Am făcut-o de la prima întâlnire? - Nu i-aș spune chiar o întâlnire.
Am făcut-o chiar acolo în parcarea de la 7-Eleven.
Sunt o târfă.
Nimic.
Sunt puțin beat în seara asta, iubito, așa că ști tu,
s-ar putea să-mi ia ceva să ajung în punctul ăla.
Ce? Nu facem bum-bum?
Bine, înțeleg.
Probabil vrei doar să te culci și să sărim peste partea distractivă?
- Da. - Bine.
Mulțumesc. Fără bum-bum.
Iubito.
- Canapeaua. - Ce?
Vezi, iubito, ai probleme cu spatele pentru că patul este prea moale pentru tine.
De aia dormi mereu pe canapeaua din sufragerie.
Sunt scundă... grasă... târfă.
Dă-te jos de pe mine!
Rover!
- Sus, sus, sus! Haide! - Ajutor! Ajutor!
E timpul de trezire.
Pregătește pachetele copiilor, sau o să piardă autobuzul de școală.
Nu-mi pasă dacă nu se duc la școală.
Bine. Atunci o să stea cu tine toată ziua.
Pa, mama!
Autobuzul e aici! E 7:15, să mergem!
Grăbește-te, mamă!
Roy. Roy!
Mă cheamă Travis.
Travis.
Travis!
Haide, Joey.
Nu mai claxona!
Geamănul! Geamănul!
Se referă la tine. O zi bună la școală, iubitule.
Ești gata? Ești gata? Haide! Haide!
Pa, mamă. Te descurci grozav.
Eu plec la muncă.
Cineva trebuie să țină familia asta în așa un lux.
Mă gândeam eu că ai uitat, așa că am făcut-o chiar eu.
- Ce? - Lista ta de treburi zilnice.
Ne vedem diseară.
Dean?
Măi să fie, am o sclavă grozavă!
Și tu ești un geniu!
Trăiești un coșmar care începe în zorii zilei.
Jos! Jos!
Cina! Cina!
Are nevoie de mâncare.
E distractiv.
Hei, băieți.
- Ce se întâmplă aici? - Nimic. Suntem bine. Noi suntem bine.
- Dar tu? - Nu. Ce s-a întâmplat cu ea?
E așa de vreo oră.
- Dar e mai bine acum. - Mai bine?
Da, nu mai face...
- De ce făcea așa? - A distrus sperietoarea de ciori.
I-a tăiat capul fraierei!
Mie îmi place când face...
Hei! Păpușă!
Ce avem la cină?
Bine! Mă ocup eu de aici. Haide, mergeți sus!
- O schimbi cu una nouă? - Nu, o să fie bine.
Hai, băieți! Mișcați-vă!
Te simți mai bine?
Locul meu nu e aici. Simt asta. Nu mă crezi că o simt?
Nu pot să fac nici unul din treburile astea vulgare și nici nu vreau să le fac!
Viața mea e ca moartea!
Copii mei sunt gura iadului și tu ești diavolul.
Doamne...
Iubito, nouă ne place de tine.
E în regulă. Spală vasele.
- Nu mai face... - Bine. În regulă.
- Tată? - Da?
- O să-și dea seama că o păcălim? - Nu și dacă nu ne dăm de gol.
- Ce faci? - Caut amintiri.
Ce anume?
Albume. Fotografii.
Ceva să-mi readucă ceva din memorie.
Avem sau nu asemenea lucruri?
Păi...
Vrei să spui că nu există nici o dovadă foto
a vieții noastre împreună... niciodată în existența noastră?
Nu știu unde pot fi pentru că...
ști, am pierdut o grămadă de lucruri când ne-am mutat.
Și este posibil...
să fi pierdut...
Dulapul...
și cu tine.
Așa este. Eu sunt eu... și stau în fața dulapului.
Este ceva familiar.
Te-ai prins. Obișnuiam să o facem în dulap.
Încetează cu poveștile despre sex!
Ești morocănoasă pentru că ai fost foarte ocupată.
Vreau să lași tot, intră acolo, fă o baie...
Hei, băieți! Scoateți țestoasa din cadă!
O să caut pozele mâine la prima oră, bine?
Bine. Noapte bună, iubito.
- Sper că a murit cineva! - Billy!
Billy, Vreau să-mi faci o favoare.
- Cu cine vorbești? - Cu nimeni.
- Cine este? - Nimeni.
Hei, ești tu Dean?
- Bună, Dean. Intră înăuntru. - Du-te la culcare, Gertie.
- Dacă te porți așa cu mine, plec acasă. - Hai, Gertie, nu fii așa!
Îți amintești în liceu când ai falsificat buletinele noastre?
Îmi trebuie o mireasă falsă.
- Haide, Dean. Sunt ocupat! - Nu mai ești. Ea pleacă acasă.
Bine, dar dacă ești prins, e treaba ta!
E nunta mea. De ce par așa de supărată?
Da. Tatăl tău a apărut cu față de scandal.
A aruncat cu salată de cartofi în mama mea. A trebuit să-l dăm afară!
De ce am mereu fața asta depresivă?
Erai foarte morocănoasă. Slăbeai apoi te îngrășai la loc.
- Slabă, grasă, slabă, grasă. - Mereu am fost așa nefericită?
- N-am fost niciodată fericită? - Ba da, iubito. De multe ori.
Erai cea mai fericită mămică și nevastă din lume!
Uite. Înainte să slăbești. Îți vine să crezi?
Bine. Asta este. Ești satisfăcută?
- Da. - Bine.
Se pare că locul meu e aici în... cocioabă asta.
Haide, Jackson!
Asta este viața mea.
Nu m-am măritat prea bine, nu?
Trupul tău.
Iubesc Los Angeles-ul. Îmi iubesc starletele!
- Cum vă cheamă pe voi? - Tofutti Klein.
Tofutti! Îmi place!
Dacă e soacra mea, nu sunt aici.
Voi sunteți Kim și Kimberly...
- Iahtul Stayton. - Bună, Andrew. Sunt doamna Mintz.
Sunt așa viril, sunt așa bogat!
Vreau să vorbesc cu fata mea.
Nu sunt aici, doamnă. Au ieșit la cumpărături.
Un pic mai jos.
Da. Da, mai jos.
Așa e bine. Așa e bine.
- Chiar ai fost în paza de coastă? - Sigur.
De ce se tot holbează la mine?
- Face asta? - Da! S-a holbat la mine,
cu gura căscată, de-a lungul cinei.
Păi, iubito... Billy a fost prietenul tău din liceu.
Nu-ți revin nici un fel de sentimente vechi când te uiți la el?
Nu vreau să o fac!
Trebuie să o faci, dacă vrei să fi îngrozitor!
Este parte din inițiere! Gândește-te.
Asta-i bine. Mulțumesc mult. Da.
Scumpete. Cred că musafirii au nevoie de alte beri.
N-ar mai trebui, dar poate... doar una
o cutie de șase!
- Bravo, fată! - Mulțumesc.
Asta e toată berea.
Scumpete! E timpul de desert!
- Ce zici de niște negrese? - Nu am făcut.
- Da o plăcintă cu cremă de ciocolată? - Asta am făcut.
- O să meargă? - Ideile mele merg mereu. Sunt talentat.
Mi-a plăcut când l-ai lipit pe Joey cu clei de colacul de WC.
M-am gândit când eram la muncă. Ne trebuie o temă pentru terenul de golf.
Putem folosi niște mașinării prin care să treacă mingile de golf.
- Care-i scorul? Eu aveam ochii închiși. - 32-10.
- Cine câștigă? - Băieții care au 32.
- Grozav! - Cine a făcut asta?!
Travis!
Hei, iubito, ce s-a întâmplat?
Asta s-a întâmplat.
- Băieți o căutați cu lumânarea! - Nu te mai preface! Nu o să-i pedepsești!
Ia-o mai ușor, iubito! Ia-o mai ușor.
Mai ușor? Mai ușor?
De când am intrat pe ușa aia, Am gătit, am făcut curat,
am frecat, am tăiat lemne.
Te-am servit pe tine, câinii tăi, copii tăi și prietenii tăi
în speranța că îmi voi aminti o fărâmă din viața mea
și acum îmi este foarte clar de ce am ales să mă blochez!
- Niciodată, nimic din astea... - Nu m-au deranjat înainte.
Bine, mă deranjează acuma.
- Bine, Joe! - Chiar așa?
Hei, hei, Joe! Hai, băieți! Nu-i mai faceți glume, mamei azi?
Chiar ai adus-o unde ai vrut tu.
Am totul sub control, nu-ți face griji.
- Asta e trezită. Dă-mi alta, Billy. - Mai am doar șase.
Atunci trebuie s-o trimitem pe bătrânică să mai cumpere.
Bună!
Plăcinta voastră cu ciocolată.
Mulțumesc, iubito.
Cred că-i cam greu să servești cu mâinile lipite de farfurie.
Iubito, ne trebuie furculițe!
- Scumpete! - Da?
Stai așa!
Foc, foc, foc!
- Da! - Bine, băieți, puneți mâna pe ea!
Hei, mulțumesc pentru o cină minunată.
- N-a mai făcut așa ceva înainte. - A făcut acum!
- Ia uite! Trebuie să merg la muncă! - Așteaptă-mă și pe mine!
A luat-o pe aici, băieți!
Îngrozitori, atacați!
- Ce trebuie să fac, Travis? - Du-te acasă!
Te-am prins!
- Gâdilați-o! - Se gâdilă!
Asta doare!
Lăsați-mă în pace!
Bine, e timpul să te scoli.
Du-te la baie și fă ce faci în mod normal.
- O să ne stropești cu furtunul din nou? - Depinde de voi.
Trebuie să hrănesc țestoasa.
Nenorocita aia de țestoasă mi-a furat bandana.
Joey, hai. Trezește-te!
Nu vreau! Profesoara e o nesuferită grasă!
Băieții Proffitt, veniți aici!
Doamna Pitcannon îmi spune că nu vreți să dați testele astea.
Mă mănâncă și vreau acasă!
Du-te și stai la colț până vorbești ca un băiat normal!
Voi copii sunteți noi în școala asta.
Rezultatele vor determina în ce clase veți fi plasați.
Trebuie să vă concentrați... Greg! Termină!
Strâmbă-te.
- Sunt într-o formă proastă! - Prostii!
Dacă vă concentrați, sunt sigură că puteți să vă controlați corpul.
Te văd, Amanda.
Joey, stai jos!
- E cineva acasă? - Da. Mama noastră.
Aveți o mamă acum? Tatăl vostru s-a recăsătorit?
Da. Avem o mamă nouă.
Bine. Atunci, voi suna ambii părinți!
Doamnă Burbridge, sunt Annie Proffitt. Ce s-a întâmplat?
Doamnă Proffitt, se pare că acești copii nu consideră necesare
testele Schwartzman-Heinliken.
Îmi pare rău. Ce sunt testele Schwartzman-Heinliken?
Teste de plasare.
Sunt foarte valoroase pentru aprecierea inteligenței și potențialului.
Stați liniștiți!
Copii dumneavoastră au o problemă cu disciplina.
Știu. Și eu am avut dificultăți.
- Ca să vezi. - S-au hotărât să se prefacă bolnavi!
Și nu sunt foarte convingători.
Cred că această problemă există datorită îndrumării părintești insuficiente.
Copii sunt incorigibili și
au fost crescuți de un tată care categoric nu e interesat de binele lor,
fiind el însuși un copil mai mare!
- Scuzați-mă, doamnă Burbridge. - Rezultatele la teste. Mulțumesc.
O să mă uit peste ele imediat cum termin că aceasta... femeie.
Doamne.
Ne vedem mai târziu la bufet.
Doamnă Burbridge, puteți să veniți aici o clipă?
V-a scăpat atenției că acești copii au urticarie din cap până-n picioare?
Păi, nu... Da, dar...
Dar ce? Copii mei au nevoie de asistență medicală!
Iar tu stai aici aroganta și îmi ții prelegeri despre importanța testelor?
Teste care estimează potențialul copiilor, lucru care nu poate fi măsurat!
În nici un caz de către huni impulsivi!
Și poate soțul meu este un copil mai mare, dar asta nu este treaba ta.
Și poate copiii sunt cumpliți, dar sunt ai mei!
Și eu cred că sunt foarte sclipitori și sensibili.
Așa că nu am nici un fel de dubii în ceea ce privește inteligența lor!
Am însă serioase dubii în legătură cu a dumneavoastră!
Copii, treceți în mașină. Să mergem.
Mișcați-vă!
- I-a spus-o. - Tata n-a făcut asta niciodată.
Probleme de disciplină?
Salutările mele pentru Schwartzman și Heinliken.
Nu pot să mă opresc din scărpinat!
Păi la ce te aștepți dacă te-ai rostogolit prin iedera otrăvitoare?
Vreau să faci ce a spus doctorul, să pui asta pe toate zonele înroșite.
Bine?
În curând o să facem curat în camera asta, pentru că e o rușine.
- Îmi place o rușine. - Tata ne lasă să facem ce vrem!
Da, începe să se scurgă pe scări în jos.
Joey, nu. Nu duce aia la ochi. Uite, citește asta.
Vezi ce scrie? "Nu dați la ochi." Citește.
- Ce s-a întâmplat? - Îi e rușine că nu știe să citească.
- E încă un copil mic. - Nu citește nici cât un copil mic.
Profesorii râd de el!
Bine, vorbim de asta mai târziu. Mergeți la culcare.
- Dean! - Ce este?
- Dean! - Da!
- Ce este? - Unde te duci?
Afară. Dacă o să găsesc odată...
Așteaptă. Așteaptă!
Nu în seara asta! Trebuie să vorbim.
- Când mă întorc. Mă grăbesc. - Acum!
Am trecut peste treaba cu apa zilele trecute, dar nu te întinde, bine?
M-a luat un pic valul cu furtunul, dar asta este important.
Bine, bine. Care-i problema, scumpete?
Nu mai îmi spune așa! Am un nume. Spune-mi Annie.
Treci la subiect, Annie. Am treabă. Băieții mă așteaptă.
Nu poți să fugi de fiecare dată când lucrurile se complică. Copii sunt bolnavi!
Au loțiune. Ce vrei să mai fac eu?
- Să-ți asumi responsabilități de adult! - Câștig bani. Asta e o responsabilitate.
Știi Joey nu știe să citească? Că Travis citește numai reviste porcoase?
- Nu pot să-l mai scot din baie. - Are 13 ani! O să fac altă baie!
Nu de asta au nevoie! Au nevoie de tine!
Nu-ți face tu griji pentru mine și băieții mei, bine? Suntem prieteni.
Au destui prieteni. Au nevoie de un tată.
Hei, hei, hei, uite. Am decis cu mult timp înainte de tine... tu și cu mine...
Noi am decis cu mult timp înainte, înainte să avem familia asta,
să creștem copii în mod natural, fără reguli tâmpite...
Nu vorbesc despre disciplină. Vorbesc...
De lucruri despre care nu trebuie să vorbești! Nu e treaba ta, oricum.
- Copii mei nu sunt treaba mea? - Uite... Am... Acum am întârziat!
Mulțumesc mult. Apreciez gestul.
Annie. Dormi?
Nu. Pleacă.
Ascultă. Îmi...
Îmi pare rău că m-am repezit la tine așa tare înainte.
Nu-i nimic.
Doar să nu crezi că nu apreciez toată munca pe care o faci în casă
și cum te ocupi de copii și toate chestiile astea...
Știi, cred că te descurci grozav.
Adică ce ai spus despre mine și de băieți în seara asta...
Mă gândesc, poate...
Știi, poate ai un pic dreptate cu asta, și eu... eu nu pot...
Nu pot vorbi cu tine dacă stai cu spatele.
- Vrei să-ți scoți capul afară? - Nu.
- Nu! - De ce?
Pentru că sunt așa urâtă.
Am făcut urticarie și eu!
Haide acuma. Nu-i pasă nimănui cum arăți.
Adică, nouă ne place cum arăți. Normal ești foarte drăguță.
Habar n-ai.
Bine, uite.
Nici măcar nu am verigheta!
- Ce? - Mi-am pierdut verigheta în apă.
Bine, haide. Haide.
Hai să mergem.
Nu. Nu mă întorc în butoiul cu apă!
Te duc în dormitor. Stau eu pe canapea.
Hei, ascultă. Eu am avut urticarie de milioane de ori.
Hai, băieți. Sus! Sus!
Da. Știi odată am avut urticarie pe... spate.
Și...
Nu-ți face griji. O să treacă imediat. Ridică-ți capul.
- Asta e. E mai bine? - Da.
- În regulă? - Da.
Spune-mi ceva despre viața mea, despre trecutul meu. Te rog.
Ceva care nu e oribil.
Bine.
Da. A fost odată...
...când erai...
Când lucrai la...
da, la Burger Boy în Lewisville.
Și, un copil s-a înecat cu cartofi prăjiți.
Toată lumea de acolo s-a panicat, inclusiv eu, în afară de tine.
Ai fugit la el și i-ai făcut manevra aia Heimlich, în care...
Puștiul a scuipat cartoful
și te-au numit angajatul lunii la Burger Boy.
A fost grozav. Ți-au pus poza deasupra casei de marcat și...
Am fost foarte mândru de tine. Serios.
Poți să fi foarte drăguț când vrei.
M-ai prins într-o zi proastă.
Noapte bună... Annie.
Noapte bună.
- Sus! - Când am plecat de la Paza de Coastă,
L-am căutat pe Dean. Înainte jucam fotbal împreună.
Îi spuneam Mean Dean Proffitt. Mie îmi spuneau Bad Billy Pratt.
- Aut! - Billy, când am ieșit noi împreună?
Hai să mâncăm!
- Ar putea fi... - Vorbim despre terenul de golf?
Da. Tipii în costume vin în mai puțin de o săptămână.
Ce crezi despre asta?
Îneacă-le și bea-le. 18 găuri bazate pe berarii celebre.
Cred ce credeam și ieri. E o idee proastă.
Credeam ce te răzgândești acum că ești treaz.
Ce ziceți de alte locuri? Locuri străine.
Cum adică? Că Franța sau Africa?
Mais oui! La tour Eiffel, comme c'est Jolie!
Vorbesc franceza!
Pur și simplu mi-a venit așa.
Oare știu ce am spus?
Da, știu.
Cred că am învățat în Paris.
Când am fost în Paris?
În marină.
- Marina. - E o idee proastă în orice limbă.
Și oricum, construim astea în America.
Stai așa. Nu e așa rea idea.
Aș putea inventa niște chestii tari. Mai zi.
Spre exemplu... Taj Mahal-ul, cele șapte minuni ale lumii.
- Să le aducem oamenilor din Elk Cove! - Trebuie aduse pentru un preț.
Nu pot să le aduc, dar poți să-mi desenezi niște imagini
ca să-mi dau seama, ce zici? Annie?
- Ce-i asta? - Travis are o prietenă.
Hei, Trav! Să n-o lași gravidă!
- Foarte nostim! Ai grijă... - Mamă!
Da, "Mamă!". Ai grijă cum vorbești!
Haide! Despre ce vorbeam?
- Alege o minune. - Stevie Wonder.
- Dă-mi o minune. O minune. - Avem muntele Rushmore.
- Parthenon-ul. - Parthenon-ul, corect.
- Catedrala rusească Sfântul Basil. - Grand Canyon. Toți iubesc asta!
- Piramidele egiptene. - Turnul Eiffel.
E scump. Trebuie să construiesc... Dacă plouă... Hei, fibră de sticlă! Perfect!
Hai să ne spălăm pentru cină mai devreme. Am o grămadă de desene de făcut.
Tata mănâncă cu noi în seara asta?
Nu! A trebuit să iasă.
- A trebuit să meargă la bowling. - Serios?
E cam greu să te duci la bowling fără o minge de bowling.
Ce treabă ai tu cu bătrânul gură-mieroasă?
Scott Murphy, vino în față.
Asta nu e genul tău normal de îngrășământ.
Nu, domnule. Asta e un tip special.
Capete de pește, învelișul de la creveți,
clești de crabi, deșeuri de viermi de pământ...
Nu vreau să știu chiar așa de multe.
Uite aici.
După asta, trebuie să cureți intestinele de pești!
Dacă ești norocos, te lăsăm să cureți camionul!
- Am uitat să-ți dau asta. - Da ce trebui să arăt acum și plin de aere?
Nu te mai agita atât. Arăți grozav.
Să știi că și ei își pun pantalonii pe ei la fel ca mine, câte un picior pe rând.
Să nu fi emoționat, bine?
Dacă nu o primești, nu contează.
Am trecut prin momente mai grele de atât înainte.
Cred.
Domnilor, el este Dean Proffitt, inventator și maestru meșteșugar.
Iată pentru ce ne-am adunat aici în această seară.
Este terenul de minigolf al Minunilor Lumii.
Dacă vă uitați la aceste poze, puteți să vă imaginați...
Ceea ce încercăm este să aducem ceva din lumea de afară, aici în Elk Cove.
Turnul Înclinat din Pizza va funcționa că stand de pizza.
Așa putem să ne facem o idee unde am mai putea călători în viitor.
Fir-ar, îmi pare rău. Stați, să vă ajut.
Chelner! Vino până aici?
Ați fost emoționat vreodată?
Dă-i drumul, întreabă-mă. Întreabă-mă dacă am primit banii?
Ai primit banii?
- Am primit banii! - Grozav!
- E așa grozav! - Îți vine să crezi?!
Mai sus! Se rostogolește aici... și în jos.
Asta are trei posibilități. De data asta, o ia prin tunelul cu ulei,
pe lângă ventilatorul de plastic, în groapa de nisip a copiilor.
Acum întoarce-te repede. Uite că vine. Ar trebui să iasă acum.
- Bine, arată-mi invenția ta. - Nu o să-ți placă.
Ba o să îmi placă.
E drăguț.
Trebuie să-i spun, Billy. Trebuie să-i spun adevărul lui Annie.
La început, a fost în regulă pentru că era doar o farsă.
Acum e doar o minciună. Eu... Știu la ce te gândești.
- Hei, nu mă gândesc la nimic. - Ba da, și eu o să-i spun oricum.
Știu că e timpul să-i spun!
Doctorul Moarte pare supărat.
- Jokerul spune "Nu". - Știu. Ce spune aici?
"O să re... re... re..."
- Reducem. - "Reducem planeta voastră la ru..."
- Ru... ru... - Ruine.
Bine! E foarte bine, iubitule.
Tu o să pleci?
Nu. Eu sunt mămica ta.
- Nu plec nicăieri. - Uneori mamele pleacă.
Poate că da. Dar eu nu plec nicăieri.
Bine.
Ce-i asta? Un cadou pentru mine?
- Da. L-am făcut din macaroane. - Îmi place.
O să îl port mereu.
- Bună, tată! - Bună! Cum merge, băieți?
Am primit rolul lui Tiny Tim în piesa de la școală.
- Am luat un 10 la engleză. - Eu rămân la matematică.
Atunci cred că trebuie să mai facem exerciți mai târziu?
Ai venit la timp. Doctorul Moarte e pe rampă.
Annie, trebuie să vorbim.
Singuri, băieți.
- S-a întâmplat ceva? - Păi...
Nu. Da. Da.
Nu, Trebuie... să-ți spun ceva. Stai jos.
Ce e?
Annie, am făcut... Am făcut ceva...
De care îmi este rușine. Și...
- Știu deja. - Știi?
Ce știi?
Că lucrezi nopțile la fabrica de îngrășăminte.
Nu trebuie să-ți fie rușine că faci curat după resturile de pește.
Sunt mândră de tine orice ai face.
- Asta este? - Ăsta ar fi un lucru, dar...
Nu. Nu chiar.
Ce este?
Annie...
Am...
Doamne, am uitat că e ziua ta.
- E ziua mea de naștere? - Haide! Îmbracă-te!
- Hai, că m-am săturat! - Ce? Mergem acasă?
- Nu. Doar că... nu ți s-a făcut cald? - Da. Hai să mergem afară.
- Haide! - Să nu uităm astea. Este 7 dolari o sticlă.
Nu-ți face griji de cât costă. E ziua ta! M-am ocupat de tot.
Încă un toast pentru ziua ta.
I-am pierdut fundul.
Stai așa.
Așa! Se întâmplă mereu. Asta este...
- La mulți ani, Annie. - Mulțumesc, Dean.
- N-am mai băut așa ceva. - E bun.
E chiar frumos aici, nu-i așa?
De ce sună de trei ori?
E semnalul că vin acasă.
Există o legendă... a lui Arturo, care era un pescar portughez.
A întâlnit o fată frumoasă în prima lui zi în oraș - Catarina.
Și în cele din urmă s-au îndrăgostit.
Dar era o problemă, Catarina era fata guvernatorului.
Iar el nu vroia că singura lui fată să trăiască cu un amărât de pescar.
Așa că ea i-a spus lui Arturo că trebuie să plece,
ceea ce el a și făcut, însă i-a promis Catarinei că se va întoarce după ea
și când se va întoarce, va claxona lung de trei ori
așa încât ea să sară de pe stânci și să înoate la barcă, și să fugă.
Ador povestea asta.
Așa că un an mai târziu, totul era pus la cale.
Dar în timp ce ea înotă spre barcă,
ceața a devenit tot mai deasă, iar ea nu a mai găsit barca.
Arturo s-a panicat și a strigat "Catarina! Catarina!"
Catarina a strigat și ea "Arturo!"
Așa că el a sărit din barcă direct în apele înghețate, și s-au...
- Sărutat. - Nu, s-au înecat.
Nu au reușit să se găsească și s-au înecat.
- E o poveste cumplită! - Da, dar legenda spune că
s-au regăsit la fundul mării, chiar acolo,
și de fiecare dată când vezi fluxul, sunt ei.
- Făcând dragoste? - Da.
Pentru eternitate.
Dean?
Ce e, Annie?
Câți ani am?
29.
- Dean. - Da?
Întotdeauna a fost așa?
Cu tine întotdeauna este ca prima oară.
Hai, băieți!
Hei, lăsați-ne să dormim un pic!
Asta este! Mă duc să-i caftesc.
- Nu! Dean, te rog nu. - Fiecare în parte o să-și ia partea!
Surpriză!
- O mașină de spălat! - Îți place?
Iubitule, e așa scumpă.
Pe naiba!
Mulțumesc.
N-o avea ea țâțe da are un fund grozav.
Grant?
Edith. Bună.
Este penibil, Grant. Sun în fiecare săptămână de peste două luni.
Am așteptat cu nerăbdare fiecare telefon.
Ai tupeul să îmi spui că iar nu am găsit-o?
- Doarme. - Nu te cred.
Grant, dacă nu o faci pe Joanna să apară
într-o săptămână, o să angajez o armată de mercenari să te vâneze
și să-ți taie părțile protuberante ale corpului tău. Este clar?
O să o găsesc. Vreau să spun, o să-ți ai fiica în curând. Pa!
Andrew. Îndreaptă barca înapoi spre Elk Snout.
Tu și cu mami o să mergeți într-o mică excursie, nu-i așa?
O să mergem pa-pa, da!
- Stai acolo și nu te murdări! - Urăsc chestia asta.
Nu e chiar așa rău să fi bine îmbrăcat din când în când.
Parcă am fi în Brady Bunch!
- Tata a venit! - Mamă, tata a venit acasă!
Bună, băieți!
Trebui să-mi pun un costum. Gertie vine să mă ia.
Cum poți să mergi la vânătoare într-o zi așa importantă?
- Ușor. Fazanii nu joacă minigolf. - Vânatul îl calmează pe Billy, iubito.
- Ceremonia începe într-o oră. - Billy, ia-l pe tipul ăsta.
Scumpete, o să fiu gata imediat.
I-am împrumutat microbuzul lui Gertie așa că o să luăm camioneta.
Doamne! Ce mizerie.
Pene!
"JS".
Iubito, îmi dai prosopul?
Mulțumesc.
Ce-i asta?
Nu, asta te întreb eu pe tine. Erau în camionetă.
Ăștia-s... nu știu ce-s ăștia. Eu... Cine...
Uite, trebuie să plecăm. O să întârziem.
Mulțumesc că mi-ai pus hainele pe pat.
- Încetează! - Nu e nimic!
Nimic? Ți-am dat ce-i mai frumoși ani din viață.
Ți-am crescut copiii.
Ți-am purtat sămânța de patru ori și tu spui că nu e nimic?
Faci mare caz din ceva mărunt.
Asta e motivul principal de divorț în țara asta.
Unde e haina mea? Ce divorț? Ce spui acolo...
- Spun ceea ce spun. - Spui ceea ce spui!
- Ce, vrei să divorțezi? - Da... poate că vreau!
- Păi nu poți. - Serios. Pot să divorțez.
- Unde am pus cizmele alea? - Pot să divorțez dacă vreau.
Nu-mi trebuie permisiunea ta.
O iubești?
Da?
Spune-mi.
Cinstit? Da și nu.
- Mai mult da decât nu? - E incredibil! Cum ai...?!
Mă bucur că s-a întâmplat asta.
Încercam să găsesc un mod să-ți spun de multă vreme. Vino aici. Stai jos.
Vreau să-ți spun ceva.
JS ești tu. Ăștia sunt ai tăi și noi nu suntem căsătoriți.
Gata. Doamne, în sfârșit am spus-o!
Cum o cheamă? Jacqueline? Josie?
Iubito, nu sunt soțul tău, iar tu nu ești soția mea.
Este de la fabrica de îngrășăminte? Curăță și ea gunoiul?
Ăștia nu sunt copii tăi! Nu ai fost însărcinată!
- Nu schimba subiectul! Cine este?! - Uită tot! Vino aici!
Băieți, trebuie să vorbim și e ceva serios.
Mamă, suntem încă curați!
Tocmai i-am spus că nu e mama voastră și vreau să-i spuneți și voi.
- Hai, spuneți. - Tată, ce să-i spunem?
- Spuneți-i că nu e mama voastră. - Dar este mama noastră!
Nu. Nu-i spuneți ce v-am zis eu să-i spuneți. Spuneți-i adevărul, bine?
- Spuneți-i despre ziua când a venit acasă! - A fost să înoate.
Am fost foarte îngrijorați. Toată noaptea am stat în picioare.
- Nu o mai văzuseți înainte! - Nu vorbi cu copii mei așa!
- Ce credeți că faceți? - Nu te lăsăm să strici tot.
- O păstrăm. - Nu vă aparține!
Nu era nici a ta, dar asta nu te-a oprit!
- Am avut motivele mele! - Și noi avem.
- Ne place, tată! - Vă place, nu?
Așa mult ca o preferați pe ea propriului vostru tata?!
- I-ai găsit în torpedou? - Da. Mi-a zis o poveste sordidă.
Cine este JS și ce are de-a face cu Dean?
- Annie... - Spune-mi tot. Fi cinstit cu mine.
Annie... Ăștia sunt ai mei.
- Ce? - Nu vreau să spun că îi port.
- Sunt ai unei prietene. - Și cu Gertie?
Am călcat strâmb. Vezi, am avut noroc cu o damă de companie într-o seară.
Am găsit una care acceptă cecuri personale și...
Vezi, eu nu am scaune în spate în camionetă, așa că... am folosit-o pe-a voastră.
Dean nu vrea să-i spui lui Gert, așa că mă acoperă.
- Ce vorbiți aici? - Am mărturisit. Voalul s-a ridicat.
Voalul s-a ridicat! În sfârșit încerc să-i spun adevărul.
Tocmai i-am spus. Vezi, nu m-i se spune Bad Billy Pratt degeaba.
Annie, îmi pare rău.
Eram excitat.
- Mă urăști? - Nu, nu te urăsc.
- Mă bucur că ești rău, Billy Pratt. - Cea mai mare porcărie pe care am auzit-o.
Iubito. Damele de companie nu vin în camionete, iubito. Ele...
Nu, nu mai încerca să-l acoperi. Hai să uităm de asta.
Destul de scumpi chiloțeii. Poți să-i iei înapoi.
Fata asta are mai mult de un telefon.
Destul de bine?
Ai făcut asta să te protejezi pentru că ai falsificat pozele?
Nu, am făcut-o să te protejez pe tine, bine? Sunteți făcuți unul pentru altul.
Drăguț.
Mamă! Ajutor, m-a apucat de mână.
De ce îți bagi mâna în gurile oamenilor?
Să mergem. Să mergem la altul.
Am sunat peste tot în Elk Cove.
Nu, nu. Nu vă faceți griji. Nu, nu. O să încerc în Portland pentru o limuzină.
Nu am nimic deosebit de spus exceptând faptul că...
nu ar fi existat acest teren de minigolf dacă nu existau
imaginația și creativitatea unei femei anume.
Aceasta este Annie a mea. Annie, vrei să urci sus?
Te iubesc, Annie. Și vreau să fi alături de mine mereu.
Toată lumea, să jucăm!
Hai să mergem la spălat.
- Hei, tată! A cui este mașina asta? - Poate este o rudă bogată.
- Sigur, e tata Warbucks! - Poate am câștigat la loterie.
Bună, Grant! Stai să pun astea în apă.
Grant? Tu ești?
Da.
Da, tu ești Grant Stayton III.
Îmi amintesc!
Îmi amintesc. Sunt Joanna Stayton.
Dean, m-am vindecat.
Îmi amintesc iar.
Doamne!
Nu-ți poți imagina ce groaznic e să nu știi cine ești.
Doctorul a zis că o să revină totul subit și a avut dreptate.
Te-am văzut, am trecut pe lângă tine și... Mi-a revenit memoria.
Întreabă-mă orice. Întreabă-mă despre copilăria mea în New York.
Și despre mama. O cheamă Edith.
Despre banii mei. Bani!
Am bani! Am o grămadă de bani! Am și în Elveția!
- În Elveția? - Vezi câte știu despre mine?
Doamne, asta e cea mai fericită zi din viața mea!
Mulțumesc. Mulțumesc că mă-i adus aici,
că mai făcut nevasta și mama și...
De ce ai făcut asta?
De ce...?
Știu de ce.
Tu ești tâmplarul transpirat care mă urăște,
iar ăștia sunt copii tăi, și tu m-ai făcut
să cred că...
Doamne...
M-ai păcălit.
M-ai folosit.
Spune ceva.
- Annie, a început... - Nu mă cheamă Annie.
Și locul meu nu e lângă tine.
Și locul meu nu e lângă ei.
Trebuie... să-mi iau lucrurile.
Să nu-ți vină idei. L-am adus pe Olaf.
Olaf!
Cred că putem să ne ocupăm de Olaf.
Să nu fie nevoie...
Nu e nimic înăuntru al meu.
Joanna, dacă mai contează,
mulțumesc.
Haide, dragă.
Să scapi de hainele astea.
- Mamă, așteaptă! - Mamă!
- Mamă, întoarce-te!
- Ai zis că mamele nu pleacă! - Dă-te!
Trebuia să îi spunem, tată.
Ar fi plecat mai devreme.
Haide.
Bun-venit înapoi, doamnă Stayton.
Doctore Korman, o să revină vreodată fata pe care am crescut-o?
- O să redevină una dintre noi? - Joanna vrea să se redescopere.
Memoria sa este complet restaurată.
Și-a amintit și ședința în care am scris asta.
Te iubesc la nebunie Deși te porți rău cu mine...
Doctore Korman! Vă rog!
Ne trebuie o analiză, nu "Moon River"! Îmi vreau soția înapoi.
Joanna știe cine este. Și încearcă să se comporte ca atare.
Fericită?
Bună seara, madam.
- Draga mea Joanna. - Arăți strălucitor, Jo-Jo.
Nu-mi spune așa. Mă simt ca un câine pomeranian.
Îți plăcea să-ți spun Jo-Jo. Sunt altele care nu-ți plăceau.
Mamă, de ce trebuie doctorul Korman să fie aici? Mă simt destul de conștientă.
Scumpi. Fă-i plăcerea lui mami!
Haide. Stai jos.
Andrew, mă așez.
Acum, doamnă Mintz.
Doctorul Korman te cunoaște așa bine, dragă, și vrea doar să te ajute.
- Șampanie, doamnă. - Mulțumesc, Andrew.
- Andrew, aș vrea o bere. - O bere?
- Nu e bine, nu? - Nimic nu este greșit.
De fapt, nu văd nimic rău în a-i satisface dorințele, Andrew.
- Țigară, dragă? - Nu fumez, mamă. Sau da?
Normal că fumezi. Întotdeauna ai fumat.
- Fumez. - De ce să nu fumăm toți?
De ce să fumez eu? Eu nu am fumat niciodată. Îmi vine rău de la fumat.
De ce încearcă toată lume să mă oblige să fac lucruri care nu le vreau?
Grant, nu ne interesează terapia ta.
Eu am avut o cădere nervoasă și nu am făcut terapie. Nu am făcut terapie niciodată!
- Mamă, vrei să servești? - Eu aș dori.
Pune aia jos! Doamne, Joanna! Avem servitori pentru așa ceva.
Gata, a mers prea departe.
Joanna, ce te-a făcut să te ridici și să servești?
M-am gândit că poate vă e foame.
- Excelent. - Ce e așa excelent?
- Îmi era foame. - Berea dumneavoastră, doamnă.
Cui îi pasă dacă îți este ție foame! A devenit o chelneriță!
- Fata mea o chelneriță?! - Stai.
Bună.
O să mai stau câteva zile, da.
- Nu vor să intre. - La naiba.
Spaghete surpriză.
- Ce se întâmplă? - O luăm pe mama înapoi.
- Ne este dor de ea. - Da, ea tăia coaja de la pâine.
Și nu accepta nici porcăriile mele. Am nevoie de disciplină.
Avem 3,04 dolari.
O să închiriem o barcă de pescuit și o luăm înapoi.
Nici o barcă de pescuit nu prinde un iaht, mai ales unul așa de scump.
Poate se hotărăște să se întoarcă.
Dumbo, e pe drum fără întors spre New York!
- Asta e o treabă pentru doctorul Moarte. - Da, doctorul Moarte poate să o facă!
Trebuie să facem ceva. Nu, tată?
Greșit!
A plecat, băieți.
Mă urăște!
Are un soț bogat acolo... și o viață bogată și asta e sfârșitul.
Iubesc sunetul oceanului.
Bună!
Tofutti.
Tofutti, unde ești când am nevoie de tine?
Tofutti Klein...
Toți odată. Și!
Linge, amestecă, linge.
Bea!
Suge!
- Ai supt primul! - Nu! Am făcut-o bine!
Paza de pericol! Trebuie să plec! Să mergem!
Da.
Croissante dimineața!
- Cina a fost minunată. - Merci beaucoup. Bonne nuit.
Să nu pierdeți ăștia din nou, doamnă.
- Din nou? - Cu scuzele mele, doamnă.
"Andrew! Se pare că mi-am pierdut cerceii cu rubine undeva între...
...strada 64... și strada 68."
"Găsește-i!"
M-am purtat așa rău. Nu știu cum m-ai suportat atâta timp.
Ai făcut așa multe lucruri minunate pentru mine
și nu ți-am spus odată mulțumesc.
Îmi pare rău.
Scuze acceptate, doamnă.
Toți cred că sunt nebună. Crezi că au dreptate?
Nu, doamnă. Nu.
Mulți dintre noi... trec prin viață legați la ochi, doamnă,
cunoscând doar acea mică stație în care s-au născut.
Dar dumneavoastră, doamnă, pe de altă parte ați avut un rar privilegiu
să scăpați de legături
și să vedeți viața dintr-o nouă perspectivă.
Cum decideți să folosiți această informație, doamnă, depinde doar de dumneavoastră...
- Căpitane Karl? - Da, doamnă.
- N-am avut niciodată timp să vorbim. - Nu, nu am avut.
Păi, nu e timp nici acum.
- Ce faceți? - Întorc vasul.
- De ce? - Mă duc acasă.
Întoarceți volanul prea repede.
Căpitane Karl! De ce se vede pământul pe partea greșită a iahtului?
Așa a făcut? A mers prea departe de data asta.
Crede că are de-a face cu un idiot!
Deci se întoarce în junglele din Oregon!
- Vreau să mă întorc, Grant. - La el?
Da. Îmi pare rău.
Nici nu a început să-ți pară rău!
Căpitane Karl, du-te jos la echipaj. Preiau comanda.
Andrew, adu-l pe doctorul Korman! Du-te!
- Dă-te din drumul meu, Karl! - Dar, domnule!
Acum, eu sunt la comandă!
Ne întoarcem... la viteză maximă!
- Cine este? - Doctorul Moarte. Hai să mergem.
Mergem să o luăm!
Haide! Prietenii lui Billy o să ne ajute!
- Sper să nu ajung la curtea marțială. - Da, îți sunt dator.
- Ai găsit ceva în manual? - Nimic despre a opri un vas
ca să-i spui unui pasager că o iubești, domnule.
Bagă nasul în manual și găsește ceva, Lucas!
Orice ai face, mă dau jos în primul port.
Nu fi ridicolă. Nimeni nu părăsește un Stayton.
Nu te mai iubesc. Te rog încearcă să înțelegi.
Ce are a face dragostea cu căsătoria?
Chiar ai prefera să trăiești în cocina aia cu omul peșterilor!
Trebuia să rămâi în spital la secția de nebuni!
Ce ai spus?
De unde știai asta?
M-ai lăsat acolo, nu-i așa?
Șarpe ce ești!
Cum ai putut?
Cum ai putut fi așa un nemernic?
Spune-mi cum vrei, dar multe femei mă adoră!
Vrei să știi ce-am făcut? Să-ți spun.
Mi-am făcut de cap cu doamnele fardate. M-au iubit!
Da! Te-am lăsat.
Uite! Acum am mărturisit. Și ce?
Suntem pe mare. Și sunt un zeu pe mare!
E nouă dimineața. Sper să fie important.
Doctore, Grant are o altă cădere nervoasă.
- Crede că este un zeu. Ține-l ocupat. - Bine.
- 'Neața, Grant. - Korman, nevasta mea e nebună.
- Ai o cămașă de forță? - Întotdeauna am una.
Bine! Bag-o în ea!
Ești copleșit, Grant. Vreau să iei un Valium.
Uite, ia unul de la mine.
- E Nino aici? - Nino în pauză.
Trebuie să opresc vasul. Soțul meu e un pic nebun...
- Căpitanul oprește vasul. - Eu sunt căpitanul!
Nu, te rog, nu saluta! Trebuie să găsesc un buton roșu...
Vas în vizor drept înainte, domnule!
- Identifică-l. - E un tip gras în fața mea, domnule.
Cui îi spui gras, amărâtule ce ești! Vino aici!
Unde-i ăla? Am nevoie de...
- Aici! Aici este! - Nu, vă rog!
- Vasul s-a oprit. - Da, s-a oprit!
- Trebuie să-l întorc. - Nino este la frâne.
E aici!
Este el!
Opriți vasul ăla imediat și lăsați-mă să-mi iau mama!
- Qu'est-ce que c'est? - Pee Wee Herman.
- Qui est-ce? - Maman! Qu'est-ce qu'on mange ce soir?
Răspunde, Immaculata.
- E aici! - E o revoltă.
Ea este capul răscoalei. O să mă descotorosesc de albatrosul ăsta.
E aici!
- Întoarce-te la New York, doctore Korman. - Serios? Mulțumesc.
- Dean! - Doamnă! Vasul s-a oprit.
Ce s-a întâmplat? V-a lovit?
- V-a făcut ceva? - Nu! Totul e minunat.
- Mesaj la radio, domnule. - Annie!
S-a terminat distracția. Trebuie să mergem după braconieri de somoni în ape ilegale.
Asta e mai important decât viața amoroasă a prietenului tău.
- Întoarceți! - Fiule, gata cu radioul.
Hei! Hei! Hei! Stai așa... Hei!
- Billy, ce se-ntâmplă? - Ne întoarcem.
Pleacă după braconieri de somoni.
Pleacă. Unde se duce?
- Catarina! - Arturo!
Vin!
- Om la apă! - La naiba! Sună sirena.
Ne întoarcem, Czapowskyj.
Annie!
Nu, doamnă. Nu vă las să faceți asta!
- Poftim? - Nu fără o vestă de siguranță.
Dean! Vin!
Doamnă, ar trebui să păreți mai greu de cucerit.
Spune-i mamei că o sun!
Femeie la apă! Poartă rochie de seară, domnule.
Ia copii din barca de salvare. Să mergem!
Mama mea e acolo! Lasă-mă...
Oprește! Curvă trădătoare!
Conspirația cu inamicul pe mare este revoltă!
Trage!
Încă un om la apă!
Îmi dau demisia, domnule!
- Annie! - Dean!
Annie!
Te iubesc! N-o să te mai părăsesc niciodată!
N-o să te mai las să pleci! Tu ești Annie. Și o să fi mereu.
Om la apă sărută femeie la apă.
Barca de salva este la pupa.
Tipul cu săgețile este tras în port.
E o zi nebună pe mare, domnule.
- Nu-mi vine să cred că ai făcut-o. - Te-am văzut că sari așa că am sărit și eu.
Nu, nu vorbeam de asta.
Nu pot să cred că ai renunțat la tot pentru mine.
- Nu am renunțat. - Ce vrei să spui?
Păi, adevărul e, că totul este al meu.
Vasul, banii, totul. E numai al meu.
Dean! Dean, este în regulă!
Le-ai spus?
Da.
- Fac listele de cadouri pentru Crăciun. - Deja?
Cum se scrie Porsche?
M-ai pus pe gânduri totuși.
Ce aș putea să-ți ofer eu vreodată, ce nu ai deja?
O fetiță.
Traducerea și adaptarea: gabitza
Revizuire: muLineZu